HIROSHIMA Out Of The Ashes
Den anden vej!
Fremad, fremad! Angrib!
Den anden side!
Angreb, angreb! Stop!
Hvad smiler du over, bondedreng? Synes du det er en leg?
Angrib!
Så dig bondedreng. Han er amerikaner.
Dræb ham, eller han dræber dig! Hold ikke igen!
Angrib! Hårdere.!
Tak fordi du ikke holdt igen, bondedreng.
Amerikanerne er på vej. Vær klar til dem... vær klar!
Denne gang har vi film. Sid ned.
Jeg gør det kort, så hør godt efter.
Vores flyveplan, fører os over Iwo Jima.
Gennem Bungo Narrows, over det Indlandske hav til Hiroshima Bugten.
Vores mål, mine herrer... Byen Hiroshima.
Missionen er en smule anderledes. Ingen eskorte.
Skytter, vær på tæerne. Forhåbentlig undgår vi fjendtlige jagere.
Men vær sikre på at I vil møde, en helvedes masse antiluftskyts.
Inden krigen var Hiroshima et kulturelt og religiøst center.
350.000 indbyggere.
Fredstidens økonomi er nu inddraget i den japanske krigsmaskine.
Skibsværfter, ammunitions fabrikker, store militære installationer...
Base for japansk stål.
Jeg troede vi skulle ramme Tokyo.
Japanernes divisions hovedkvarter, for dem der er interesserede.
Vi afleverer lasten, og vender næsen hjem.
Lys.
Nogen spørgsmål.
I ved sikkert alle, at vi har et nyt medlem af besætningen.
Rejs dig, Reese.
Sid ned.
Jeg var bange for at krigen ville være ovre, inden jeg fik en chance.
Der er rigeligt med krig.
Speciel briefing til bombekaster og navigatør.
Resten af jer... bliv ikke solbrændte.
De er en meget sund kvinde, fru Togawa.
- Jeg er fed. - Hvordan kan man være fed i Japan?
Måske får fru Togawa sendt mad fra sin familie i Amerika.
Hvis jeg gør, kommer det aldrig forbi militærpolitiet.
Måske skulle vi undersøge dem. Stadig intet nyt om Shoji?
Han var på Iwo Jima. Tabstallene derfra er meget store.
Kan nogen opfatte deres liv som tabte, når de er givet i Kejserens tjeneste?
De kæmper en tapper krig med slogans, dr. Hara.
Jeg venter udenfor.
- Mind deres svigerfar om mig. - Tak.
Når amerikanerne kommer bragende... og du ved de kommer...
Hvem tror du så hun sympatiserer med?
Når din far og mor skændes, hvem vil du så ha' skal vinde?
Kanji... du kender stadig ikke de rigtige svar.
Nej, fader.
Det lyder som om du mumler noget sluder.
Det er distraherende, og en fornærmelse mod Gud.
Lær latin... og indtil da, siger du intet.
- Ryd så op. - Ja, Fader.
- Hvad har du sagt? - Vejen på hovedvejen fra Tokyo.
"Nihonbashi, Shingawa, Yokohama!"
- Fader... - Ja... hvad er det?
Aske... fra mit døde barnebarn. Han døde under træning til soldat.
- Hvorfor har du bragt det til mig? - For din velsignelse.
- Så dit barnebarn var katolik? - Hvis han havde levet... hvem ved.
Du skal sandelig bede for den fortabte sjæl.
- Han var sådan en god kærlig dreng. - Det er intet jeg kan gøre.
- Hun opfostrede ham selv... - Kirkens love er klare, broder Shiro.
- Men ånden... - Har du min rapport?
Må jeg spørge igen, om det kan vente til i morgen?
Vores overhoved i Berlin vil stadig høre nyt om vores arbejde.
Jeg venter dig tilbage i morgen eftermiddag.
- Ja. Kan jeg bære den for Dem? - Ja
Amerikanerne løber deres morgentur.
På det sidste, har det været morgen, middag og aften.
Åben bombelugerne. Vi er over målområdet.
To grader til højre. Angrebsakse 2-4-2... stabilt.
Hvor længe til kast?
Jeg har målet... synkroniser. Kast om 5 - 4 - 3 - 3 - 1.
Nu!
Lad os komme væk herfra!
Det føles som om vi flyver 4.500 kilometer, for at aflevere aviser.
Banzai! Vi kommer ind i antiluftskyts.
- Hvad skete der? - Motor 3 er ramt. Vi mister olietryk.
Venstre vinge er væk.
Mayday! Mayday...! Ild i styrbords vinge.
Jeg kan ikke kontrollere den længere.
Hej Reese. Vil du stadig til Tokyo?
Jeg tror jeg bli'r dårlig.
Ud med jer alle sammen!
Flyet går fra hinanden. Vi ses på jorden.
Husk at kigge, og åben den ikke før 10.000 fod.
Hvordan ved jeg det er 10.000 fod?
Når du har tisset i bukserne. Kom så!
Hej, vent lidt. Jeg overgiver mig. Forstår I?
- Fru Togawa...? - Ja...
- Er det dit hus? - Ja.
I dag smed amerikanerne igen deres giftige papir. Samlede du et op?
- Det ved du. - Og du ved det er strengt forbudt.
- Jeg smed det væk. - Vi kan ikke tillade en fremmed, -
- at behandle vores love med så lidt respekt.
Jeg har ikke noget forsvar.
For at bevare Deres mands gode navn, og beskytte hans barn som De bærer, -
- er det besluttet at give Dem en advarsel.
Hvis De gentager en sådan kriminel handling, bliver De straks fængslet.
Det er Deres. De modtager stadig mange breve gennem Røde Kors.
- Og hvad skriver min mor? - Amerikanerne tror stadig -
- de kan vinde krigen. Hvad tror De?
Jeg er kvinde. Jeg har ingen mening.
Vi har talt med Deres læge. Bliver det nødvendigt at internere Dem, -
- tager regeringen ansvar for Deres barn.
Jeg vil ikke skilles fra mit barn. Prøv ikke at tage mit barn fra mig.
Tante... må jeg besøge dig i fængslet?
Selvfølgelig må du det, kammerat. Måske kan du hjælpe mig at bryde ud.
- Masa... sig ikke den slags. - Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg har gjort alt, hvad der skal gøres.
- Du har fundet mel? - Jeg har fundet agern.
Jeg malede agern. Det passer måske ikke til din forfinede smag, -
- men det forhindrer os i at sulte.
Behøver du og jeg, at udkæmpe en krig hver dag?
Shoji, ville ha' os til at være venner.
- Min mand... - Der blev dræbt af amerikanerne.
Sig ikke det. Vi ved det ikke.
Du ville hellere være interneret i i dit vidunderlige Californien, -
- end være i Hiroshima med os.
Bedstefar?
- Mor og tante skændes igen. - Igen?
Mor og tante, begge kvinder. Du kender kvinder.
Papa-san, jeg er ked af det.
Du ændrer dig aldrig.
Bedstemor venter.
Se, jeg plukkede den i dag, specielt til dig.
Du bringer så megen fred og glæde til huset.
Jeg kan huske at jeg kom hjem fra arbejde, bare for at se dig smile.
Nu kommer jeg hjem hver dag... slagsmål, beklagelser, skænderier.
Ikke deres skyld. Ingens skyld. Det er den dumme krigs skyld.
- Bom, bom, bedstefar. - Masa!
Masa, sæt dig ved bedstefar. Det er et godt tidspunkt at huske -
- din bedstemors bedste bøn.
"Der er ingen sygdom som had. Ingen gave som helbred."
"Ingen tro som troskab. Ingen fornøjelse som fred".
Luk gardinet!
Skynd dig! Luk døren!
Du, præst! Intet lys. Du ved der er total mørkelægning.
Vi bringer sakramentet til en døende kvinde.
Du er i Japan. Vi kæmper en krig. Sluk den!
Hvorfor er du i dette distrikt? Den tyske kirke er i Nobori-cho.
Hovedkirken... men vi kommer fra dalen nær Nagatsuka.
- Brug ikke lygten igen. - Nej.
Den mand kan bare ikke li' fremmede.
Fader? Taler alle det samme sprog i himlen?
Jeg ved det ikke.
Tag det roligt. Rolig...
- Mor... - Du er træt. Du bliver her.
Gå i seng.
Nej, mor. Jeg vil med ud og ære far.
Du er lige så stædig som han var.
- Toyo... jeg klarer den række. - Vil du ikke hvile?
Nej... jeg er bare en smule træt. Jeg sover ikke så godt.
Onde drømme om Shoji. Husker du vores bryllupsrejse?
Selvfølgelig. Mitsu arrangerede den. I tog til Kamikura klostret.
Senere hørte jeg at Gudinden i det kloster, blev jaloux hvis nygifte par -
- besøgte hende sammen. Den ene ville dø kort efter.
- Overtro. - Det er det vel.
Men jeg ville ønske vi ikke var taget af sted.
Toyo... hvis de fængsler mig, så hjælp mig med at beholde mit barn.
- Fængslet er ikke et sted for et barn. - Jeg kan passe hende.
Min brors barn skal passes ordentligt.
Hej, makker.
Mor... den dreng kom med det til dig.
Det er fra kusine Katsuko. Hendes yngste er meget syg.
Lad mig passe Masa.
Der er lang vej med sporvognen, og barnet har en infektion.
Jeg er tidligt hjemme og laver mad til Yoodo.
- Sid ned. - Hvad?
Sid ned!
Hvordan går det?
Yarborough!
Den mand skal ha' lægebehandling. Forstår du mig?
Han burde overflyttes til et hospital med det samme.
- Glem det. - Glemme sirenerne?
Noget af en befaling, fra en senior officer i luftmeldetjenesten.
Det er bare et vejrfly. Adlyd altid officeren fra luftmeldetjenesten
Akari! Vent på mig
Find information, Yoshi.
Hvor bringer I mig hen... til Tokyo?
Hvorfor bliver jeg skilt fra mine mænd? Jeg forlanger at blive her!
Jeg ser aldrig mine mænd igen, gør jeg?
Gi' mig den!
- Giv mig den, Yoshi. - Hvad er det?
Soldater skal være trofaste, og ofre alt for land og kejser.
Soldater skal opføre sig nobelt og adlyde.
Soldater skal være stærke og tapre til enhver tid.
Soldater skal være rene, og altid bevare troen.
Koncentration. Sid ret. Luk øjnene, og foren jer.
Se, Yoshi. Det er bare en B-29.
Yoshi...
Izumi...!
Sachiko, her. Er du såret?
Der er sårede. Jeg skal til hospitalet.
- Jeg vil blive sammen med dig. - Jeg vil ha' dig ud af byen.
- Lad mig blive sammen med dig. - De kommer igen.
Tag til din mors sted. Det er den eneste måde jeg kan gå.
Fader...?
Fader Siemes?
- Er De såret, Fader? - Hvad? Nej... ikke alvorligt.
- Er nogen af jer? - Nej Fader.
Godt. Det var tæt på. Find jeres koste, vi skal gøre rent.
Ja, Fader.
Løjtnant! Hvad med de andre?
De er døde Reese. Vi kan intet gøre.
Løjtnant! Der er ild i Wadell. Smid ham ned... smid ham ned!
Hvorfor er det pludseligt så mørkt?
Der ovre!
- Det er en kloak. - Ned med dig.
Jeg har ham.
- Godt makker, hvor skal den her hen? - Det er nemt.
Mor?
Toyo?
Vand... hvis jeg må be'?
Akira?
Min notesblok.
Til min mor.
- Hjælp mig, Fader. - Jeg kommer... jeg tar' mig af alle.
Meget fint.
Vi må tage ind til byen, og lede efter broder Shiro og ærkebiskoppen.
Vi vil ta' os af alle sammen.
Gør vognen klar. Vi skal ind til hovedkirken.
- Undskyld mig. - Ja.
- Må jeg bede om noget vand? - Vand! Kanji...
- Tak, Fader. - Kanji! Hjælp. Tag dig af ham.
- Sensei... - Ja.
- Kan du hjælpe mig? - Om et øjeblik.
- Jeg føler mig syg.
Sæt dig ned. Sæt dig ned, så kommer jeg snart igen.
Soldater skal være trofaste og ofre alt for land og Kejser-
Soldater skal være tapre og stærke til enhver tid-
Yoshi, vær tapper-
Sort regn.
Hvad glor du på, bondedreng? Kom og hjælp mig med vognen.
- Ja, lærer. - Vi skal finde noget vand.
Hvad er problemet?
Hvorfor!?
Doktor Hara...
- Alle de mennesker... - Der kommer flere hele tiden.
Alt vores medicin er ødelagt eller brugt.
Forsyninger... gaze, disenfektion er allerede brugt.
Selv salverne til brandsår er brugt. Tilbage er kun...
Vi må arrangere at flytte patienterne til Røde Kors hospitalet, -
- Shima Medicinske Center... - Ødelagt.
Jeg taler med Dr. Fujita.
Hvor er han? Er han såret?
Der var hundredvis af glasstykker. Jeg gjorde hvad jeg kunne.
Fujitas mikroskop. Ødelagt.
Doktor, de har brug Dem derude.
Hvad anbefaler doktor Ido?
Doktor Tsurusawa? Doktor Ogawa...?
De er den eneste læge her.
Det er umuligt.
Vi gør hvad vi kan
Jeg løb fra flammerne, da jeg så et dødt barn i ruinerne.
Ikke langt derfra lå moderen, med en brækket ryg.
Hun kunne ikke bevæge sig.
Jeg ville ikke stoppe, men hun skreg efter sit barn.
Jeg samlede barnet op, og lagde det i moderens arme.
Moderen døde næsten med det samme.
Jeg fortsatte mod floden.
Pludselig kolapsede en lang mur i flammer foran mig.
Hvis ikke jeg var stoppet for moder og barn, ville jeg være blevet knust.
Det var deres død, der frelste mit liv.
- Vi kan ikke blive her. - Min mund føles som ild.
Lad os finde noget vand. Kom makker. Gi' mig en hånd med ham.
- Hvad er der galt? - Han er død.
- Hvad skal vi gøre? - Vi skal videre.
Lad os komme væk herfra. Kom nu!
Det er kun dig og mig nu.
Far! Du er i live. Har du det godt.
- Toyo? - Hun tog ind til byen, -
- og er ikke kommet tilbage. Masa sover.
Vil du have massage? Vil du have te?
Jeg er så glad for at du er i live. Vil du have te?
Jeg er ked af det. Ingen blomst i dag.
Jeg har levet for længe.
Jeg har brug for din hjælp.
Stop!
Sejr til Kejseren! Stop!
Fader... de tror du er amerikaner. Fader... vent!
Stop. Skyd ikke.
Han er tysk præst.
- Venner. Vi er her for at hjælpe. - De er ikke amerikanere.
Jeg tror vi skal vende tilbage til kapellet og bede.
Hvorfor pakker du ikke båren sammen, og ta’r tilbage. Jeg finder Shiro.
Jeg vil ikke svigte Dem, Fader.
Hvad er der? Det er måske krampe.
Sæt dig ned. Fødderne op, træk vejret og slap af.
Det plejede jeg at gøre på banen.
Hvad er det?
De er blinde.
Dreng! Dreng!
Her...! Hjælp mig...
Hold op. Du skader dig selv.
- Akira! - Jeg er ked af det.
Nej, det er ikke ham. Hele min familie er væk.
Jeg er den heldige. Jeg besøgte min tante i Fuchu.
Jeg ville ta' Akira med, men han ville ikke undvære skolen.
Vores drenge var her måske ikke. I går fortalte Yoshi, -
- at halvdelen af eleverne skulle sendes ud for at lave brandbælter.
Akira tog sin skovl.
Yoshi er måske taget hjem. Dit hjem er ødelagt.
- Måske er Akira gået med ham. - Må jeg gå med dig?
Det må du gerne.
Lad os bede for vore brødre.
Kan vi hjælpe jer? Nej, løb ikke.
Vi gør jer ikke noget.
Jeg er Fader Siemes, og det er Kanji og Goro. Hvad siger det?
"Far og mor, vi er i live. Chizu og Wakako."
Hvem af jer er Chizu. Hvem er Wakako?
Det er jeg.
Goddag. Så må du være Chizu. Vil I komme med os?
Vi lever på landet. I er i sikkerhed der.
Nej.
Ikke? Er I sultne?
Kom med mig. Vi ordner dit øje. Kom med mig.
Måske hvis vi hjalp jer med at hænge jeres skilt op.
Vi kunne skrive hvor I er. Så jeres far og mor ved hvor de kan finde jer.
Det er ikke langt væk. Det lover jeg
- Må vi køre i din vogn? - Selvfølgelig. Kom så.
Jeg behandlede en kvinde. Tøjet var brændt ind i hendes krop.
Jeg så også skygger af træer, der var brændt ind i sten.
Tilgiv mig, at jeg ikke har en byrde som jeres.
Doktor, De trænger til hvile. Sygeplejersken gør færdigt her.
Hver eneste fortæller mig sin historie. Hvor de var, da bomben faldt.
Hvor mange der er døde i deres familie.
Vær venlig at gå ind på dr. Fujitas kontor. Jeg finder noget ris.
Doktor Hara. Jeg ved hvor travlt De har. Vil De undersøge min søn?
Selvfølgelig. Hvad er der galt?
Han har ingen styrke. Han spiser kun lidt, og det mister han.
- Seiji, hvordan har du det. - Hvad skete der?
Vi ved det ikke. Militæret tror det er en ny slags bombe.
En bombe?
- Ingen kvæstelser eller snitsår? - Jeg slap ud af bygningen, -
- inden den styrtede sammen.
- Hvor var du da bomben faldt? - Tæt ved Yokogwa broen.
Hæren siger at sprængcentret var Shima Hospitalet, -
- mindre end en kilometer fra det sted du var.
- I morgen vil jeg prøve at komme op. - Nej, nej. Bliv hos os.
Lad din mor forkæle dig. Du skal nok klare dig.
Tak, doktor.
- Doktor, Hara. - Hvad?
Der er lige kommet en pakke til doktor Fujita.
- Hvad er det? - Måske noget medicin.
Der er patienter i nordfløjen. Jeg kan ikke stoppe deres blødninger.
- Vil De...? - Vi kan intet gøre for dem.
De vil dø.
Arbejd med dem der stadig er håb for.
Hvem er det?
Jeg ved ikke.
Med mikroskopet kan jeg måske finde patienternes blodtal, -
- i forhold til det sted de opholdt sig da bomben sprang.
Seiji, var her. Epicentret her.
Måske kan jeg finde ud af hvad der er skyld i de mærkelige symptomer, -
- og om der er en måde at helbrede det på.
Tag det roligt, dreng. Jeg trak det ud.
Du mærkede aldrig noget.
Pas på dig selv, dreng.
Vær nu rar, sir. Jeg skal tilbage efter notesblokken. Jeg må holde mit løfte.
Den notesblok betyder lykke for dig.
- Ser jeg dig igen? - Kun hvis du lever.
Vand...
Vand her!
Det er farligt at ignorere den sidste samurais barnebarn.
Stop! Gå til side.
Disse mænd er mine fanger. Kom med mig. Hurtigt.
"Ingen sygdom som had- Ingen gave som sundhed- "
"Ingen tro som troskab- Ingen glæde som fred- "
- Fru Kawamoto? - Ja.
Soldaterne telegraferede til vores station.
Deres søn er såret.
- Hvor slemt er det? - Han er bragt på hospitalet.
- Hvilket hospital? - Militært, på en ø i bugten.
- Hvor? - Jeg ved ikke mere.
Vi skal bruge en båd. Yoshi er på hospital, på en ø.
Jeg tror Akiara er sammen med ham.
Men så sagde Imashi til den onde Samurai.
"Jeg ved ikke hvordan jeg skal komme ind i ovnen."
Samuraien blev vred, og sagde: "Din dumme gås."
"Det er nemt. Jeg viser dig det."
Og da den onde samurai bukkede sig ned, for at vise hende hvordan -
- hun skulle komme gennem døren, skubbede Imashi ham ind i ovnen, -
- og lukkede døren bag ham. Åh, se her.
Det tænkte jeg nok. Der er en pige nedenunder.
- Hvad skete der så? - Så fandt Imashi sin bror Taijiro, -
- og redde ham. Han var glad for at se hende.
Og da de var frelst fra samuraien, ved I så hvad de gjorde?
Hvad?
De begyndte at spise samuraiens hus... husker I?
Det var lavet af ingefærbrød.
- Fader... - Tak, Wakako.
Der er kun en vagt. Vi kan klare ham.
- Det ser anderledes ud oppefra. - Det var dem der begyndte.
- Hvad så? - Hvad så?
- Det gir' ingen mening. - Hvad?
- Hvorfor frelste han os? - Hvem ved?
Hvis japserne bombede New York, og jeg så fjendtlige soldater -
- vade rundt i det der var tilbage af 34. gade, ved jeg hvad jeg gjorde.
Det er din livret, Masa. Jeg har puttet ingefær i.
Bare en lille bid.
Mor!
Min Masa.
Hvor var du mor?
Mor var faret vild. Der er ingen gader mere.
Jeg vidste ikke hvor jeg var.
Hvad amerikanerne gjorde... hvorfor?
Toyo, jeg har noget salve til dine forbrændinger.
- I mit værelse. - Dit værelse...
Alle de små blærer. De fleste patienter har dem.
Det var giften der blev smidt. Alle indåndede giften.
Doktor... må jeg tale med dig et øjeblik?
På Sanitets Afdelingen, har de strøm nu... en radio.
De siger at et mystisk våben er brugt til at bombe Nagasaki.
Nagasaki.
Det er de samme som her. En ung flådemand lyttede sammen med mig.
Han hørte at amerikanerne brugte en atombombe.
- Det er strålingssyge. - Aldrig hørt om det.
Fordi det indtil nu var sjældent. Normalt en overdosis røntgen.
Militæret siger at vi har smidt sådanne bomber, over New York og Washington.
Er der ikke mennesker nok der er skadet.
Er der ikke spildt liv nok?
- Det er nytteløst. - Kom nu... vi kan ikke gi' op nu.
Ingen ved hvor den hospitals ø er.
Vi leder igen i morgen. Vi finder en måde at betale dig.
Hvis I vil lede videre, så led videre uden mig.
Lille samurai, hvad er der?
Jeg har mistet Akaris notesblok. Jeg gav et løfte.
Det er godt at græde over det. Jeg ville også ha' grædt i din alder.
Det giver dig selvfølgelig kun en mulighed.
Hvad?
Du skal finde Akiras mor, og fortælle hende at det var Akiras mening, -
- at give hende notesblokken. Det vil opfylde ånden -
- i din vens ønske.
Mellem venner, er det ikke løftet der huskes, -
- men ånden der har gjort den mulig. Forstår du?
Akiras mor vil vide, at hendes søns sidste ønske var at glæde hende.
En mor vil glæde sig over at vide det, tror jeg.
Meget mere end at lede efter en notesblok.
Og kun du kan give hende det.
Toyo? Det er kun en lille smule.
Jeg vil ikke ha' mad. Jeg har det elendigt.
Ser jeg elendig ud? Jeg kan se det på Masa.
"Stakkels mor."
Lad mig få en kam.
...og et spejl.
Engang ønskede jeg at ligne en filmstjerne... Ginger Rogers. Blond.
Mor fandt brintoverilten, og brændte alle filmmagasiner.
For mig var det Carol Lombard.
Toyo hold nu op...!
Lad mig være i fred! Ud!
Fru Saeki. Jeg er ked af det.
Undskyld doktor.
Kejseren skal tale.
Vil alle lyttere rejse sig- Han majestæt Kejseren, -
- vil nu oplæse sine Kejserlige befalinger til Japans folk-
Selvom det bedste er gjort af alle, har krigssitutationen ændret sig -
- negativt for Japan-
Desuden er fjenden begyndt at bruge et nyt meget grusomt våben, -
- hvis kraft er uberegnelig, og som har kostet mange uskyldige liv-
Af disse grunde har vi i dag beordret total overgivelse-
Den hårdhændede behandling og lidelse, som vores land herefter vil -
- blive udsat for, vil være stor-
Det er tiden og troskaben, der dikterer denne vej -
- mod fred, for alle fremtidige generationer-
Ved at udholde det uudholdelige, og lide det ulidelige-
På benene. Jeg fører jer til en fangelejr.
Han har brug for en læge.
- Japan har overgivet sig. - Hvad?
I kommer sammen med andre amerikanere.
Peter, hørte du det? Vi skal hjem. Vi vandt.
Soldat? Hvor er hospitalet? Hold ind! Hører du?
Han er ved at dø, for fanden. Han har brug for en læge.
Hør på mig! Krigen er forbi!
I har overgivet jer, og I tabte. Få ham så til en læge.
- Ud! Nu! - Hvad vil du?
- Du slår mig ikke ihjel, gør du? - Gå!
- At slå mig ihjel, beviser intet. - Slå dig ihjel?
Vend dig om. Du skal se hvad en bombe -
- har gjort ved min by.
Tag nu tilbage til dit folk og fortæl. Det må aldrig ske igen.
Der har været drab nok.
Nej, du er ikke min fjende. Krigen er vores fjende.
Mr. Tanaka var her. Enhver indenfor dette område...
- Fru Seki. - Doktor Hara.
- Ujica... den bedste te. - Nyd den.
Jo tættere en person var på spræng centret, jo lavere er hans blodtal, -
- og jo mindre er hans chancer for at overleve.
Nu ved du hvem der bliver rask.
Ja, til en vis grænse, men vi kender ikke den effekt strålingen -
- vil ha' på os for resten af livet...
Og måske vores børns liv.
Doktor Hara... kaptajn Fukada, militærpolitiet.
Jeg er kommet med to meget syge fanger.
De var på Hiroshima slottet, da bomben sprang.
Der er overfyldt, men kom med dem.
- De er amerikanere. - Nej. Der er ikke plads til -
- amerikanere på hospitalet.
Doktor Fujita fortalte mig engang, at medicin er tilgivelsens kunst.
- Tom? - Her.
- Helvedes måde at slutte krigen. - Måske ser jeg mere af den næste.
Hold ud. Lægen kommer.
De må have fundet ud af at smide aviser, ikke ville klare det.
Hold nu ud, Peter... Det er dig og mig.
Doktor Hara vil undersøge din ven.
Vi kunne intet have gjort.
Tak.
Hej, Yoshi, det ser ud som om du må blive rask uden mig.
- Hvor skal du hen? - Amerikanerne kommer.
Besættelsesstyrker. Alle er bange... ikke mig.
De har opløst hæren. Så jeg vil lede efter min familie i Kagoshima.
Din arm har det bedre. Lægen ville amputere den.
Jeg sagde. "Den dreng skal bruge begge arme, for at arbejde -"
"- for landets fremtid.
Sergent, jeg vil hjem. De siger, "nej."
Det ville være en lang svømmetur, selv for en stærk dreng som dig.
- Farvel, sergent. - Pas på den arm.
En dag håber jeg at se dig, lave et perfekt kast i en kamp.
Det er noget amerikansk, jeg kan li'.
- Fader. Fru Sato er her. - Wakako, fru Sato følger jer -
- til jeres nye hjem. Hvis jeres slægtninge leder efter jer, -
- vil de lede der, hvor hun fører jer hen.
- Kan vi ikke godt blive her? - Jeg lover at besøge jer.
Og jeg afgi'r temmelig gode løfter.
Fru Sato... jeg ved han ikke var katolik, men jeg tror vi skal -
- holde en messe for dit barnebarn.
Måske skal vi gøre det på japansk.
Mor! Mor!
Yoshi!
Akira...?
Det er Akiras mor.
Min søn...?
Jeg er ked af det, fru Ota. Akira døde i klasseværelset.
Hans sidste ønske var, at De skulle have hans notesblok med tegninger.
Men jeg var ikke værdig... jeg mistede den...
Jeg vanærede vores venskab.
Min søn har en meget god ven.
Din fødsel begynder. Du skulle tage på hospitalet nu.
Masa bliver hos mig. Gå nu bare, Sally.
- Hvad med en køretur. - Du taler engelsk?
Det burde jeg. Jeg er født i Californien.
Du er langt væk hjemmefra. Måske kan du hjælpe os.
Vi leder efter Kommunikations Center Hospitalet. Doktor Hara?
Måske kan vi hjælpe hinanden.
- Det er en pige. - Har hun det godt.
Hun har alle fingre og tæer. Se selv.
Undskyld mig, doktor Hara. Den amerikanske radiolog, -
- venter stadig på at tale med dig. - Ja, men hvad skal jeg sige til dem
Der er en haiku du kan sige til dem.
"Nu da mit hus er brændt ned, har jeg meget bedre udsigt til månen".